Majitel

Majitel (lat. detentor) je osoba, která věc ovládá, má ji ve své moci.

Podle § 309 ABGB: "Kdo má věc ve své moci nebo úschově, sluje její majitel. Má-li majitel věci vůli ji za svou podržeti, jest jejím držitelem." V rámci vulgarisace práva za kommunismu došlo k ztotožnění majitele s vlastníkem. Potřebné rozlišování mezi vlastníkem, držitelem a majitelem z československého právního řádu do značné míry zmizelo a bylo nahrazeno scholastickým rozlišováním mezi věcmi a jinými předměty práv, dědictvím římského práva, zprostředkovaným přes Německo. Zatímco v ABGB jsou oprávnění věcí a tedy předmětem vlastnictví, v občanském zákoníku z r. 1964 věcí ani předmětem vlastnictví nejsou.

Majitel podle platného práva
Přes theoretickou správnost předchozího výkladu je třeba upozornit, že český právní řád používá termínu majitel i v mnoha dalších významech:
 * 1) majitel cenných papírů; zákon však preferuje pojem cenný papír na doručitele
 * 2) majitel obchodního podílu – místo systémovějšího "držitel" (srov. angl. shareholder); ve skutečnosti se však jedná o vlastníka
 * 3) majitel účtu v bance (angl. account holder)
 * 4) majitel průmyslových práv (chybné užití v přestupkovém zákoně)
 * 5) promiscue s "vlastník"

Dá se tedy říci, že ABGB původně zamýšlenou, z římského práva vycházející tripartici majitel–držitel–vlastník (něm. Inhaber–Besitzer–Eigentümer, lat. detentor–possessor–dominus) živý jazyk neakceptoval a usus termínu majitel se posunul od doktrinou stanoveného synonyma k detentor k dnešnímu synonymu k vlastník.


 * majetek
 * vlastnictví
 * držba


 * Kamila T. Bubelová: Držitel – detentor nebo possessor? In Acta PF UP 2/2000, pp. 29–34 (PDF)