Nepsané právo

Nepsané právo (lex non scripta) je v tradičním pojetí právo, které není zachyceno na pevném substrátu, ale existuje a předává se pouze ústním podáním (tradicí) a v nepřímých (neautoritativních) reflexích, např. v odborné právnické literatuře.

V jiném pojetí je nepsané právo takové, které nebylo vydáno formou právního předpisu. Je to tedy souhrn právních obyčejů, které bývají sepsány v právních knihách, a veškerá judikatura soudů. Psané a nepsané právo tvoří dohromady platné, či spíše positivní právo.

Nepsané právo neposkytuje dostatečnou míru právní jistoty a kontinentální právo se od něj na rozdíl od práva angloamerického odklání. Výjimkou jsou právní obyčeje, které mají určitý význam např. v obchodním nebo ústavním právu (vizte ústavní obyčeje).

Angličtí autoři právních knih

 * 1) Ranulf de Glanvill († 1190): Tractatus de legibus et consuetudinibus regni Angliae
 * 2) Bracton († 1268): De Legibus et Consuetudinibus Angliae (c. 1256)
 * 3) Littleton († 1481)
 * 4) Fitzherbert († 1538)
 * 5) Coke († 1634)
 * 6) Hale († 1676)
 * 7) Blackstone († 1780)


 * The Beginnings of English Legal Literature