Trestný čin

Trestný čin (lat. crimen, angl. crime, criminal offence, fr. infraction, něm. Straftat) je podle všech právních řádů závažné zaviněné protiprávní jednání. Příkladem trestného činu je vražda. O společenské nebezpečnosti/trestuhodnosti a formálním a materiálním pojetí trestného činu pojednává článek Společenská nebezpečnost.

Druhy trestných činů podle podstaty

 * mala in se – jednání, které je trestné z podstaty věci, např. vražda.
 * mala prohibita – jednání, které je zakázáno zákonem, jinak by trestné nebylo, např. jízda na červenou.

Od trestných činů, příp. přestupků, je třeba odlišovat delikty soukromoprávní, např. prodlení se zaplacením dluhu, způsobení škody nebo zásah do práva na ochranu osobnosti. Souběh trestněprávní a soukromoprávní odpovědnosti není vyloučen, nedochází k němu však automaticky; obecně lze říci, že zatímco každý trestný čin, jímž byla někomu způsoben škoda, zakládá rovněž právo poškozeného na její náhradu, opačně to neplatí, neboť podmínky pro vznik trestní odpovědnosti jsou přísnější: Ani miliardový dluh fysické osoby po splatnosti nemusí být trestným činem; takto posuzován by byl jedině v případě, že by dlužník věděl již v době, kdy si částku vypůjčil, že ji nebude schopen splatit, a dopustil by se tedy podvodu. Podobně zdaleka ne každý zásah do práva na ochranu osobnosti je trestným činem pomluvy.

Zvláštním druhem jsou protistátní (politické) trestné činy (angl. high crimes).

Trestné činy podle objektu
Tradiční dělení je podle hlav trestního zákoníku. To lze zobecnit takto:


 * mala in se
 * proti životu (angl. against life)
 * proti zdraví (angl. against integrity)
 * proti majetku
 * mala prohibita
 * proti bezpečnosti (angl. against security of persons): válečné zločiny a zločiny proti lidskosti – genocidium, mučení, vyhnání, nucená práce, braní rukojmích apod.
 * verbální delikty

Druhy trestných činů podle závažnosti

 * 1) Přestupek (angl. infraction, fr. contravention, něm. Übertretung, dnes Ordnungswidrigkeit) je nejméně závažným deliktem. Někdy, např. v současné ČR, bývá považován za pouhý správní delikt, nikoli trestný čin.
 * 2) Přečin (angl. misdemeanour, fr. délit, něm. Vergehen) je méně závažné protiprávní jednání něž zločin. Některým právním řádům tento institut chybí, v jiných (jako například v kommunistickém Československu) tento delikt není považován za trestný čin. Podle § 14 odst. 2 nového trestního zákoníku: „Přečiny jsou všechny nedbalostní trestné činy a ty úmyslné trestné činy, na něž trestní zákon stanoví trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby do pěti let.“ (včetně) Podle § 72a odst. 1 trestního řádu může být obviněný až rok ve vazbě.
 * 3) Zločin (angl. felony, fr. crime, něm. Verbrechen):
 * 4) prostý. Podle § 14 odst. 3 nového trestního zákoníku je zločin úmyslný trestný čin s horní hranicí trestní sazby nad 5 let. Podle § 72a odst. 1 trestního řádu může být obviněný až 2 roky ve vazbě.
 * 5) těžký, officiálně zvlášť závažný (angl. serious offence). Podle § 14 odst. 3 nového trestního zákoníku je to úmyslný trestný čin s horní hranicí trestní sazby 10 let (včetně nebo ) a více. Podle § 72a odst. 1 trestního řádu může být obviněný až 3 roky ve vazbě.
 * 6) hrdelní, officiálně zločin, za nějž lze uložit výjimečný trest. Kasuistický výčet v § 54 odst. 3 NTZ, když je následek smrt. Podle § 72a odst. 1 trestního řádu může být obviněný až 4 roky ve vazbě.
 * 7) vražda podle § 140 odst. 3
 * 8) obecné ohrožení podle § 272 odst. 3
 * 9) vlastizrada (§ 309)
 * 10) teroristický útok podle § 311 odst. 3
 * 11) teror (§ 312)
 * 12) genocidium (§ 400)
 * 13) útok proti lidskosti (§ 401)
 * 14) použití zakázaného bojového prostředku a nedovoleného vedení boje podle § 411 odst. 3
 * 15) válečná krutost podle § 412 odst. 3
 * 16) persekuce obyvatelstva podle § 413 odst. 3
 * 17) zneužití mezinárodně uznávaných a státních znaků podle § 415 odst. 3

Kategorie u trestného činu

 * 1) Objekt trestného činu a předmět útoku
 * 2) Objektivní stránka trestného činu
 * 3) Subjekt trestného činu a osobnost pachatele
 * 4) Subjektivní stránka trestného činu

Podle této marxistické kategorisace, bez níž se nejen angloamerické, ale též kontinentální, právo obejde, je objektem trestného činu předmět ochrany trestním zákonem, předmětem útoku člověk, věc, ale i nehmotný majetek (právo, informace apod.); porušení předmětu útoku je účinkem trestného činu. Objektivní stránka trestného činu zahrnuje především tzv. obligatorní znaky, kterými jsou jednání, následek a příčinný vztah mezi nimi (kausální průběh) a subjektivní stránka trestného činu zahrnuje znaky týkající se psychiky pachatele (zavinění, pohnutka apod.).

Dělení a druhy trestných činů
Vedle základního a ne ve všech právních řádech uplatňovaného dělení trestných činů na zločiny, přečiny, popř. přestupky, lze trestné činy lze dělit podle řady dalších kritérií a hledisek, z nichž uvádíme nejpodstatnější:

Úmyslné (dolosní) trestné činy (jichž je většina) jsou ty, u nichž se vyžaduje, aby pachatel jejich spácháním buď o dosažení deliktního následku usiloval, nebo byl minimálně srozuměn s tím, že nastane, zatímco u nedbalostních (kulposních) trestných činů postačuje, že pachatel buď věděl, že škodlivý následek může způsobit, ale bez přiměřeného důvodu očekával, že k němu nedojde, anebo to nevěděl, přestože to vzhledem k okolnostem a ke svým osobním poměrům vědět měl. Není-li v trestním zákoně u určitého trestného činu výslovně uvedeno, že k jeho spáchání postačí zavinění z nedbalosti, je vyžadován úmysl (opačný přístup se uplatňuje v přestupkovém zákoně, kde implicite postačuje nedbalostní zavinění).

Trestné činy poruchové jsou ty, které zákonem chráněný zájem (tzv. objekt trestného činu) přímo porušují (např. krádež, útisk, znásilnění apod.), zatímco trestné činy ohrožovací jsou škodlivé již tím, že vytvářejí nebezpečnou situaci, aniž by muselo dojít ke konkrétním škodlivým důsledkům – typicky šíření poplašné zprávy, vystavení nepravdivého potvrzení nebo výroba a držení padělatelského náčiní. Často se v této souvislosti diskutuje o správnosti trestní represe držitelů "většího než malého" množství drogy.

Další kritéria jsou vesměs tradiční a uplatňují se ad hoc:
 * násilné trestné činy jsou podskupinou trestných činů, které vyžadují užití násilí (loupež)
 * hospodářské trestné činy směřují k obohacení pachatele na úkor podnikatelských výnosů poškozeného (zneužívání informací v obchodním styku)
 * vojenské trestné činy mohou být spáchány pouze příslušníky ozbrojených sil (neuposlechnutí rozkazu)
 * daňové trestné činy směřují proti zájmu státu na výběru daní (zkrácení daně)
 * verbální trestné činy – o oprávněnosti jejichž stíhání se vedou trvalé polemiky – jsou spáchány tím, že pachatel vyjádří trestný názor (podpora a propagace hnutí směřujících k potlačení práv a svobod člověka) atp.

O blanketních trestných činech se hovoří v případech, že trestní zákon nepodává vyčerpávající popis skutkové podstaty, ale obsahuje tzv. odkazovací ustanovení na jiný právní předpis (např. neoprávněné nakládání s osobními údaji).

Trestní zákoník z roku 1852 v čl. II jasně stanovil: "Od téhož dne počínajíc, má tento zákon trestní, co se týče činů trestných, za zločiny, přečiny nebo přestupky v něm prohlášených, pravidlem býti i tehda, když se jich někdo dopustí tiskopisy." Všechny veřejnoprávní delikty tedy byly trestnými činy. V rámci právnické dvouletky byl přijat trestní zákon soudní (č. 86/1950 Sb.) a trestní zákon správní (č. 88/1950 Sb.). Protože v lidovědemokratické régimu zločiny nejsou, bylo zrušeno rozlišování trestných činů na zločiny a přečiny a přestupky byly vyděleny do zvláštního zákona.

Rozrušování tradičních principů právního řádu dosáhlo vrcholu v letech 1960–1965, v trestním právu konkrétně v roce 1961. Byl zrušen trestní zákon správní zákonem č. 60/1961 Sb., o úkolech národních výborů při zajišťování socialistického pořádku. Přestupky a nově konstruovaná provinění nadále projednávaly místní lidové soudy.

Skutek a útok
Pojem skutek vyjadřuje jednotu a totožnost činu, kdy jsou konkrétním jednáním naplněny znaky skutkové podstaty. Naproti tomu pojem útok vyjadřuje část skutku, kdy tím samým jednáním může být skutková podstata naplněna opakovaně, takže se jedná pouze o jeden skutek, např. trojnásobné neoprávněné přisvojení peněženek 3 různých lidí jsou 3 útoky jednoho skutku krádeže.

Rozlišování mezi skutkem a útokem má velký význam pro definici pokračování v trestném činu, což se pak promítá do promlčení. Podle klassické definice pokračování v trestném činu promlčení počíná běžet až od posledního útoku téhož skutku. Toto klassické pojetí bylo nedomyšleným způsobem změněno novelou č. 265/2001 Sb., kterou se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 140/1961 Sb., trestní zákon, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony. Tato novela do § 12 odst. 12 trestního řádu doplnila právní normu: "Skutkem podle tohoto zákona se rozumí též dílčí útok pokračujícího trestného činu, není-li výslovně stanoveno jinak." Tím zrušila rozlišování mezi skutkem a útokem, takže se nyní každý útok promlčuje zvlášť. Tato změna má výraz i v § 37a trestního zákona o ukládání společného trestu za pokračování v trestném činu, což je široce kritisováno. Nový trestní zákoník však tuto úpravu recipuje v §§ 45 a 114, což odůvodňuje takto: "Vzhledem k tomu, že se v praxi zatím v podstatě osvědčuje novelizované pojetí nepřípustnosti trestního stíhání ve vztahu k pokračování v trestném činu (srov. § 11 odst. 2 trestního řádu) včetně navazujícího ustanovení § 37a platného trestního zákona o ukládání společného trestu za pokračování v trestném činu, přebírá se toto ustanovení upravující postup soudu v případech, kdy se rozhoduje o dílčím útoku takového trestného činu v době, kdy pro jiný dílčí útok byl již obviněný předtím odsouzen."

Trestní politika
Trestní politika je předmětem vášnivých diskussí: "Nelze nic namítat proti trestům za výrobu dětské pornografie a kšeftování s ní, ale zavírat lidi jen za to, že mají doma nějaké, byť sebenechutnější obrázky, tam už končí veškerá sranda a začíná čistý a nefalšovaný fašismus! Není žádný faktický rozdíl v tom, jestli vás zavřou za to, že doma přechováváte dětskou pornografii, nebo za to, že jste poslouchali Londýn či četli samizdaty! Celá problematika se tak posunuje od otázek legislativních a morálních k jediné základní otázce: kde končí PRÁVO společnosti zasahovat do SVOBODY jednotlivce? Osobně jsem vždy zastával mínění, že tam, kde se jeho svoboda přestává jakkoli dotýkat svobody druhých, což je právě tento případ. Zákonodárci v jiných státech jsou však zjevně jiného názoru - možná se vbrzku dočkáme časů, kdy bude v Německu místo Feuchtwangera na hranicích hořet pro změnu dětská pornografie."


 * trestní zákon
 * nullum crimen sine lege
 * společenská nebezpečnost
 * trestní řízení
 * úmysl
 * nedbalost
 * seznam trestných činů
 * void for vagueness (anglicky)
 * nebezpečné vyhrožování


 * Jaroslav Fenyk: Zásada legality nebo oportunity v novém trestním řízení? (PDF)

Misdaad Престъпление Trestný čin Kriminalitet Verbrechen krimo Crime Crimen Kuritegu Rikos Crime עבירה Misdaad 犯罪 Przestępstwo Crime Crime 犯罪