Bezdůvodné obohacení

Bezdůvodné obohacení (něm. ungerechtfertigte Bereicherung, angl. unjust enrichment) je mimosmluvním důvodem vzniku závazku. Je upraveno v §§ 451–459 OZ a §§ 2852–2864 NOZ.

V ABGB neexistoval souborný pojem bezdůvodného obohacení a právní úprava byla roztříštěna do několika právních insitutů:


 * 1) Condictio sine causa  (§ 877)
 * 2) Condictio indebiti (§§ 1431 sq.)
 * 3) Condictio causa data causa non secuta (§ 1435)

Vládní osnova z roku 1937 recipovala právní úpravu ABGB do §§ 1293 až 1305. Jasnou a přehlednou úpravu měl OZ 1950, který v § 361 stanovil: "Kdo byl takto bezdůvodně obohacen, je povinen vrátit předmět plnění s příslušenstvím, nebo není-li to dobře možné, zejména byly-li provedeny výkony, nahradit jejich cenu. Mimoto je povinen vrátit užitky od té doby, kdy poznal bezdůvodnost svého obohacení. Má však nárok na náhradu nákladů jako jednatel bez příkazu (§§ 443 a násl.)."

Interní odkazy

 * žaloba

Externí odkazy

 * Jan Petrov: Vnucené bezdůvodné obohacení a zhodnocení věci dle neplatné smlouvy. In Jiné právo 14. 5. 2011.

Bezdůvodné obohacení Ungerechtfertigte Bereicherung Enrichissement sans cause en droit civil français Unjust enrichment עשיית עושר ולא במשפט Jogalap nélküli gazdagodás 不当利得 Bezpodstawne wzbogacenie Enriquecimento sem causa Sebepsiz zenginleşme 不當得利