Exkomunikace

Exkomunikace (nepřesně vyobcování, vyloučení z církve; lat. excommunicatio, z ex- + communio = přijímání svátosti eucharistie) je nejtěžší církevní trest. Je to nejpřísnější censura (nápravný trest).

Nejde při něm o to, jak české překlady naznačují, že by potrestaný pozbyl členství v církvi (to je podle církevního učení založeno objektivně kanonickoprávní skutečností přijetí křestu a nelze se jej nijak zbavit), ale jsou mu odepřeny všechny svátosti, nesmí se účastnit bohoslužby ani zastávat žádný církevní úřad a ztrácí nárok na další beneficia vyplývající z členství v církvi.

Exkomunikaci lze uložit buď rozsudkem, nebo vzniká jako samočinný trest za nejvážnější kanonickoprávní delikty.

V případě, že se odsouzený napraví, má právo na to, aby mu byl trest exkomunikace prominut. Kdo smí vyobcování nebo klatbu prominout, je individuální, u nejzávažnějších provinění platí papežský reservát, který vyhrazuje právo promíjet tresty Apoštolskému stolci.

Církevní zločiny trestané exkomunikací latae sententiae

 * 1) odpadnutí od víry (apostase)
 * 2) kacířství (bludařství, herese)
 * 3) rozkol v církvi (schisma)
 * 4) znesvěcení (desecratio) eucharistických způsob
 * 5) fysické napadení papeže
 * 6) odvolání (rekurs) proti rozhodnutí papeže ke koncilu nebo sboru biskupů
 * 7) rozhřešení spoluviníka smilného hříchu, je-li pachatelem kněz (samotné porušení celibátu se však trestá jen mírně)
 * 8) konsekrace biskupa bez papežského pověření (takto potrestány jsou obě strany)
 * 9) podstoupení nebo provedení interupce
 * 10) přímé porušení zpovědního tajemství


 * interdikt
 * suspense


 * heslo Anathéma. In Ottův slovník naučný

Exkomunikace Exkommunikation Excommunication Excommunication