Síla

Síla (lat. vis), resp. násilí, se v právu chápe jinak než ve fysice i v běžném životě a poněkud se liší její chápání i mezi jednotlivými odvětvími práva.

V občanském právu je silou jak skutečně užité násilí (vis absoluta), tak bezprávná výhrůžka (vis compulsiva). Právní úkon, k němuž je někdo přinucen silou, je absolutně neplatný, tzn. nemá žádné právní účinky.

V trestním právu se za násilí pokládá i to, když pachatel trestného činu uvede oběť lstí do stavu bezbrannosti. To se týká mj. případů, kdy žena nabídne muži placený sex, ale pak mu přimíchá do nápoje hypnotikum, uspí jej a oloupí (tzv. "rohypnolky", cf. Flunitrazepam); tyto trestné činy se proto posuzují přísněji jako loupež, nikoli jako krádež.

U některých trestný čin je násilí nebo pohrůžka násilím zákonným znakem:
 * útok na státní orgán, útok na veřejného činitele
 * maření přípravy a průběhu voleb nebo referenda
 * ohrožení bezpečnosti vzdušného dopravního prostředku a civilního plavidla
 * násilí proti skupině obyvatelů a proti jednotlivci
 * loupež
 * vydírání
 * omezování svobody vyznání
 * porušování svobody sdružování a shromažďování
 * znásilnění
 * některé vojenské trestné činy

Další trestné činy se posuzují přísněji, bylo-li při nich užito násilí:
 * nedovolené překročení státní hranice
 * kuplířství
 * obchodování s lidmi
 * porušování domovní svobody