Norma

Norma je pojem, který se v češtině používá ve dvojím významu:
 * 1) jako základní jednotku normativního systému, synonymum pojmu pravidlo,
 * 2) ve významu technická norma, jako nevhodné synomymum náležitého pojmu standard.

Norma je tak požadavek na chování nebo vlastnosti věci, člověka, situace apod., určený buď k závaznému vyžadování nebo k posuzování jejich přijatelnosti nebo obvyklosti. V původním latinském významu slovo znamenalo „pravítko, měřítko, pravidlo“. Normy jsou psané i nepsané a mají různou míru závaznosti a různý rozsah platnosti.

Normalita je stav osoby, jedince, věci, situace nebo jiného jevu, v němž tento jev odpovídá té normě, z jejíhož hlediska je normalita posuzována. Normalisace je slovo s několika významy:
 * stanovení norem (například Český normalizační institut vytváří české státní normy),
 * uplatňování norem, aktivní přizpůsobování osoby, věci nebo situace nějaké normě, nebo
 * spontánní změna stavu k požadavkům nějaké normy.

Definice normy
Normy jsou definovány jako:
 * směrnice, pravidlo, jehož zachování je závazné, např. mravní, právní, technické;
 * norma technická přesně stanovuje požadované vlastnosti, provedení, tvar nebo uspořádání opakujících se předmětů nebo způsobů a postupů práce, popř. vymezuje všeobecně užívané technické pojmy. Hlavní úkoly normy jsou
 * zjednodušování a snižování rozmanitosti výrobků a činností;
 * dorozumívací funkce mezi výrobcem a zákazníkem a mezi výrobci v národním i mezinárodním měřítku;
 * zavádění symbolů a kódů ke zjednodušení obchodního styku a překonání potíží způsobených rozdílností jazyků;
 * zlepšení hospodárnosti;
 * zlepšení bezpečnosti a ekologie;
 * ochrana spotřebitele.

Druhy norem

 * Morální norma
 * Právní norma
 * Netechnický standard
 * Pravopisná norma
 * Pravidla českého pravopisu
 * Výkonová norma (pracovní norma)

Norma Norm Norm Norm Norma Norma Norma Норма Norm