Genocidium

Genocidium, v běžném jazyce spíše genocida (z lat. genus = rod + caedere = zabít), je těžký zločin podle § 259 trestního zákona.

Genocidium je úmysl zničit některou ethnickou, rasovou nebo náboženskou skupinu,  některým z těchto prostředků:
 * 1) uvedení příslušníků takové skupiny do takových životních podmínek, které mají přivodit jejich úplné nebo částečné fyzické zničení,
 * 2) opatření směřující k tomu, aby se v takové skupině bránilo rození dětí,
 * 3) násilný převod děti z jedné takové skupiny do druhé, nebo
 * 4) těžkou újmou na zdraví nebo smrtí příslušníka takové skupiny.

Genocidium je definováno v Úmluvě o zabránění a trestání zločinu genocidia, vyhlášená pod 32/1955 Sb. Dilettanti genocidu redukují na vyvražďování. 

Národní v. ethnický
Z neznámého důvodu se v definici skupiny vedle sebe objevuje přívlastek národní nebo ethnická, ačkoliv jde o totéž.

Vyhnání Němců
Vyhnání Němců, v české terminologii obvykle "odsun Němců", je genocida německého národa žijícího na území dnešní ČR 800 let, jíž v letech 1945–1946 padlo za oběť nejméně 18 816 lidí.

Signálem k vyhnání Němců byl projev presidenta republiky, Edvarda Beneše, dne 16. května 1945 v Praze, kdy prohlásil, že české Němce je potřeba vylikvidovat. Tím začal tzv. "divoký odsun" – chabě organisované, ale o to brutálnější vyhánění.

Čísla
Na základě jevu, který v západní Evropě neměl obdoby, byly celkem vyhnány více než 3 miliony  lidí; v Československu mohlo zůstat 250 000 Němců jako lidé druhé kategorie:


 * Všichni Němci byli officiálně považováni za cizince, takže neměli žádná občanská a politická práva, např. volit, shromažďovat se a spolčovat se.
 * Potravinové a ošatní lístky dostávali ve výši jako za války Židé.
 * Museli se policejně hlásit.
 * Museli nosit viditelné označení své národnosti, zpravidla pásku s hákovým křížem či černým písmenem N.
 * Kromě povolených výjimek nesměli používat veřejné dopravní prostředky, navštěvovat veřejná prostranství, zařízení a sady.
 * Nesměli opouštět bydliště za určitý vymezený okruh.
 * Byli povinni dodržovat zákaz vycházení po 20. nebo 21. hodině.
 * Někde nesměli chodit po chodníku.
 * Někde museli zdravit připaženým postojem sovětské a československé důstojníky.
 * Stejně jako Češi měli všeobecnou pracovní povinnost. Avšak v případě, že kterýkoliv Čech projevil zájem o místo, kde pracoval Němec, musel být Němec okamžitě propuštěn, pokud nebyl úředně prohlášen za nepostradatelného.
 * Nakupovat v obchodech mohli jen 1 hodinu před zavírací dobou.
 * Bez zvláštního povolení nesměli Němci vlastnit rádio, používat telefon nebo telegraf.
 * Odevzdat museli veškeré automobily a dokonce i jízdní kola.
 * Korrespondence podléhala censuře.
 * Byly zakázány a rozpuštěny všechny vysoké, střední i základní školy; Němci byli vyloučeni z učebních oborů.
 * Někde byly zakázány i německé bohuslužby.
 * Byly zastaveny veškeré německé noviny a bylo zakázáno vydávání německých knih.
 * Bylo zakázáno německy mluvit na veřejnosti. Od té doby němečtí starousedlíci při hovoru na veřejnosti mezi sebou jen šeptají.
 * Staněk, pp. 58 – 59

Z 18 816 obětí bylo 5 596 zavražděno, 3 411 spáchalo sebevraždu, 6 615 zemřelo v koncentračních táborech, 1 481 při transportu, 705 bezprostředně po transportu, 629 na útěku a u 379 úmrtí nešlo příčinu zjistit.

Největší jednotlivé genocidní případy

 * 1) Brněnský pochod smrti, 30. – 31. května 1945: „vyvedení“ 20 000 Němců. 1 691 mrtvých.
 * 2) Postoloprty, koncentrační tábor v bažantnici, 31. května – 15. června 1945: 763 zavražděných, z toho 5 žen a 1 dítě.
 * 3) Doupov: 24 zavražděných. Pohřbeni na školním hřišti.
 * 4) Tocov, 5. června 1945: 32 zavražděných.
 * 5) Podbořany, 7. června 1945: 68 zavražděných.
 * 6) Chomutov, 9. června 1945: 12 umučených po předchozím týrání na sportovním hřišti. Byli biti důtkami a železnými tyčemi, byli jim vypichovány oči, holí urážena přirození a v jednom případě byl svlečený muž obalen svitky starých filmů a zapálen. Na odpoledním pochodu smrti zemřelo dalších 70 lidí. Ze zbytku, který byl internován v koncentračním táboře Sklárna, bylo přímo v něm zavražděno dalších 40 lidí. Kromě toho bylo vojáky z tábora odebráno a na jiném místě popraveno několik desítek lidí. Celkem bylo zavražděno 140 Němců.
 * 7) Horní Moštěnice u Přerova, návrší Švédské šance, noc z 18. na 19. června 1945: zavražděno 265 Němců, z toho 71 mužů, 120 žen a 74 nedospělých. Nejstarším zavražděným byl 80letý stařec, nejmladší 8měsíční nemluvně. Útěkem se zachránilo 7 lidí.
 * 8) Domažlice: asi 200 zavražděných.
 * 9) Ústí nad Labem–Krásné Březno, 31. července 1945: 50 zlynchovaných civilistů.

Legislativa etnické čistky
V zásadě se jedná o Benešovy dekrety.
 * 1) dekret č. 5/1945 Sb., ze dne 19. května 1945, o neplatnosti některých majetkově-právních jednání z doby nesvobody a o národní správě majetkových hodnot Němců, Maďarů, zrádců a kolaborantů a některých organizací a ústavů. Němci, Maďaři, zrádci a kolaboranti byli prohlášeni za státně nespolehlivé a na jejich majetky byla uvalena národní správa.
 * 2) dekret č. 12/1945 Sb., ze dne 21. června 1945, o konfiskaci a urychleném rozdělení zemědělského majetku Němců, Maďarů, jakož i zrádců a nepřátel českého a slovenského národa. Němcům, Maďarům, zrádcům a kolaborantům byl zabaven veškerý zemědělský majetek (tj. pole, louky, lesy, rybníky apod.) bez náhrady. Osobám německé a maďarské národnosti, které se aktivně zúčastnily boje za zachování celistvosti a osvobození Československé republiky, se zemědělský majetek nekonfiskoval. Nestačilo tedy trpět v koncentračním táboře nebo uprchnout před nacismem do exilu, podle úředního výkladu trpění pod nacistickým nebo fašistickým terorem pro vynětí zemědělského majetku z konfiskace výslovně nestačilo "vzhledem ke značnému potenciálu nebezpečí takové držby". Aktivním bojem nebylo, ačkoliv za všechny tyto skutky hrozil trest smrti:
 * 3) poslech zahraničního československého rozhlasu, rozšiřování zpráv z takového pramene, neudání osob poslouchajících takový rozhlas, sbírání a rozšiřování letáků shazovaných spojeneckými letadly
 * 4) vědomost o existenci nebo pobytu parašutistů a partyzánů
 * 5) neudání prchajícího vězně z koncentračního tábora nebo zajatce, anebo nemocného parašutisty
 * 6) dekret č. 16/1945, ze dne 19. června 1945, o potrestání nacistických zločinců, zrádců a jejich pomahačů a o mimořádných soudech (velký retribuční dekret). Retroaktivní stanovení přísných trestů za skutky, které v době spáchání zhusta ani trestnými činy nebyly. Byly jím zřízeny mimořádné lidové soudy jako stanné soudy.
 * 7) dekret č. 28/1945 Sb., ze dne 20. července 1945, o osídlení zemědělské půdy Němců, Maďarů a jiných nepřátel státu českými, slovenskými a jinými slovanskými zemědělci. Jiný slovanský národ nebyl definován.
 * 8) dekret č. 33/1945 Sb., ze dne 2. srpna 1945, o úpravě československého státního občanství osob národnosti německé a maďarské. Němci a Maďaři byli zbaveni československého občanství, pokud se v době zvýšeného ohrožení republiky se nepřihlásili za Čechy nebo nezískali vysvědčení národní spolehlivosti. Postižené osoby ztratily veškerá občanská práva.
 * 9) dekret ze dne 18. října 1945, o zrušení německých vysokých škol v Praze a Brně. Na rozdíl od 17. listopadu 1939, kdy byly české vysoké školy uzavřeny jen dočasně, německé vysoké školy byly zrušeny trvale.
 * 10) dekret č. 108/1945, ze dne 25. října 1945, o konfiskaci nepřátelského majetku a Fondech národní obnovy. Němcům, Maďarům, zrádcům a kolaborantům byl zabaven veškerý zbylý (tedy ne zemědělský) majetek bez náhrady. Konfiskace se netýkala osob, které prokázaly, že zůstaly věrny Československé republice, nikdy se neprovinily proti národům českému a slovenskému a buď se činně zúčastnily boje za její osvobození, nebo trpěly pod nacistickým nebo fašistickým terorem. Z konfiskace byla vyňata ta část movitého majetku, které bylo nevyhnutelně třeba k ukojení životních potřeb nebo k osobnímu vykonávání zaměstnání (jako oděv, peřiny, prádlo, domácí nářadí, potraviny a nástroje).
 * 11) dekret ze dne 27. října 1945, o trestání některých provinění proti národní cti (malý retribuční dekret).
 * 12) zákon č. 115/1946 Sb., ze dne 8. května 1946, o právnosti jednání souvisících s bojem o znovunabytí svobody Čechů a Slováků (amnestijní zákon). Amnestoval ty zločiny, které směřovaly ke spravedlivé odplatě za činy okupantů nebo jejich pomahačů a staly se do 28. října 1945, tedy celý tzv. "divoký odsun".

Potrestání zločinců

 * 1) Karol Pazúr, hlavní pachatel masakru na Švédských šancích, 20 let, odseděl si cca 6 let.
 * 2) Bedřich Smetana, spolupachatel masakru na Švédských šancích, nepotrestán.

Reference

 * Tomáš Staněk: Perzekuce 1945. Perzekuce tzv. státně nespolehlivého obyvatelstva v českých zemích (mimo tábory a věznice) v květnu - srpnu 1945. Institut pro středoevropskou kulturu a politiku, Praha 1996, 231 pp., ISBN 80-85241-99-4


 * ethnická čistka
 * Historická lež


 * Raphael Lemkin (anglicky)
 * Raphael Lemkin: Genocide (anglicky)
 * Václav Žák: O vyrovnání s minulostí, pro změnu protektorátní: Rukojmí nelze vraždit
 * David Hertl: Nechte na to sedat prach. Podbořanští radní pamětní desku nechtějí a do Německa nejeli

Геноцид Gouennlazh Genocid Genocidi Genocida Folkedrab Völkermord Γενοκτονία Genocide Genocido Genocidio Genotsiid Genozidio fa:نسل‌کشی Joukkotuhonta Génocide Xenocidio רצח עם Genocid Népirtás Genosida Genocidio ジェノサイド გენოციდი Genocidas Pembasmian kaum Genocide Folkemord Folkemord Ludobójstwo Genocídio Геноцид Genocide Genocid Gjenocidi Геноцид Folkmord Soykırım Геноцид 种族灭绝